30

בתי המשפט 
בית משפט השלום אשדוד	א  002461/06	
	 	
בפני:	כב' השופט אריאל חזק	תאריך:	04/09/2008	

 
 
בעניין: 	1. אברהם יהודית 
2. אברהם משה	התובעים	
 	ע"י ב"כ עו"ד	גיל הראל  ואח'	 	
 	נ  ג  ד	 	
 	"גשר טורס" בע"מ	הנתבעת 	
 	ע"י ב"כ עו"ד	גנץ יעקב	 	

פסק דין
מדובר בתביעה שהגישו התובעים כנגד הנתבעת, בגין נזקים שנגרמו להם בטיול שאורגן על ידי הנתבעת. 
 
בכתב תביעתם ציינו התובעים, בין היתר, כדלקמן:
 
התובעים בני זוג,נסעו לטיול שאורגן על ידי הנתבעת לסלובקיה בין הימים: 27.8.05-3.8.05.
 
רק בעליה למטוס קיבלו התובעים דפי מידע הקשורים לטיול וזאת לאחר שהיה קושי להשיג את נציגי הנתבעת באמצעות הטלפון, וכאשר קיבלו דפי המידע, הבינו כי על המשתתפים בטיול היה לדאוג בעצמם לביטוח רפואי. 
 
בשל ליקויים בארגון הטיול, התבזבזו מרבית ימי הטיול בחוסר הנאה ובניגוד למובטח ולמוסכם.
 
ביום 28.7.05, לאחר שיט בנהר דונייץ , הופנו המטיילים על ידי המדריך לשירותים וביציאה מהשירותים, בשל קיומו של מפגע בטיחותי, נפלה התובעת ונחבלה קשות ברגלה הימנית, (להלן:"התאונה")
 
מדריך הטיול או מי מטעם הנתבעת לא בדקו את המקום אליו הופנו המטיילים ולא בדקו בטיחות האתרים שבטיול וכן לא נתנו אזהרות בדבר הסכנות הקיימות.
 
בכלל נסיבות העניין, על הנתבעת לפצות את התובעים בגין הנזקים שנגרמו לתובעת עקב התאונה , בגין הפרת ההסכם כלפי התובעים בארגון לקוי של הטיול ובגין כך, שלא הודיעה לתובעים מבעוד מועד, כי עליהם לבטח עצמם בביטוח רפואי. 
 
במהלך הדיון שבפני, נחקרו התובעים ועד מטעמם, פרופ' בשן אליעזר וכן נחקרו  ,מדריך הטיול מר דוד האן ומנהל מח' ההדרכה בנתבעת, מר יוסף גליק.
 
לאחר ששמעתי את הצדדים ועיינתי במסמכים שהונחו בפני, הגעתי למסקנות כדלקמן:
 
הנזקים בגין ארגון הטיול:
 
בתצהירו ציין מנהל מח' ההדרכה בנתבעת, מר יוסף גליק, כי לאחר שתלונות מצד משתתפי הטיול הובאו לידי הנתבעת, החליטה הנתבעת, בתיאום עם האגודה לרפואה ומשפט, שהזמינה את הטיול מן הנתבעת, לפצות את משתתפי הטיול ולהעניק להם על חשבונה אירוח סופשבוע במלון "הר-ציון" בירושלים.
 
כן ציין מר גליק, כי בהתאם למוסכם, התארחו משתתפי הטיול, וביניהם התובעים, על חשבון הנתבעת במלון "הר-ציון" בירושלים מיום 7.10.05 עד ליום 8.10.05 לשביעות רצונם המלאה.
 
לדבריו של מר גליק בתצהירו, התובעים אישרו בחתימתם על מסמך , כי ההשתתפות באירוע תהווה אישור מצד המשתתף לכך, שאין לו יותר טענות כלפי הנתבעת , בגין הטיול לסלובקיה. 

 
 
עיון במסמך מיום 25.9.05 שצורף על ידי מר יוסף גליק מעלה, כי באותו מסמך (להלן:"כתב הויתור") צוין,בין היתר, כדלקמן:
הנהלת "טיולי גשר" בתיאום עם האגודה לרפואה ומשפט, החליטה לקיים שבת אירוח בירושלים למשתתפי הטיול לסלובקיה.
 
	האירוע יתקיים אי"ה בתאריכים ד' ע: בתשרי תשס"ו (7-8 אוקטובר) פרשת וילך, במלון "הר-ציון" בדרך חברון 17, ירושלים........
 
ההשתתפות באירוע מהווה אישור מצד המשתתף על כך כי אין לו יותר טענות ותביעות כלפי "טיולי גשר" ו/או מנהליה ו/או עובדיה בגין הטיול לסלובקיה".
 
זאת ועוד, מתוך עיון בכתב הויתור עולה כי, בתחתית המסמך נרשמו בכתב יד המילים :"לעניין עצם אירגון הטיול אולם לא לגבי פגיעתה הגופנית של רעייתי, הגב' אברהם יהודית (גבס)".
 
במהלך הדיון בפני, הודו התובעים, כי השתתפו בחופשת סוף השבוע שאורגנה על ידי הנתבעת במלון "הר- ציון" ,(עמ' 8 שורות 25,26, עמ' 11 שורות 9,10 לפרוט').
 
בנוסף, במהלך הדיון הודתה התובעת כי חתמה על כתב הויתור (עמ' 8 שורות 1 ו 2) וגם התובע הודה בחקירתו, כי הוא היה זה שציין על גבי כתב הויתור בכתב יד את המילים ,"לעצם ארגון הטיול אולם לא לפגיעה גופנית של רעייתי".
 
לא זאת אף זאת, במהלך הדיון שבפני, העיד כאמור פרופ' אליעזר בשן שהשתתף בטיול, כעד מטעם התובעים ובמהלך חקירתו ציין כדלקמן
"ש:	כלומר התקלות שהיו במהלך הטיול שגם אתה לכאורה היית שותף להם היו נסבלות שלא הצדיקו תביעה מבחינתך?
ת:	זה נכון. היה גם את הפיצוי שנתנו בירושלים, כמספק ומפצה.
ש:	ראית את השבת כפיצוי מ ספק על כל התקלות בטיול?
ת:	כן",(עמ' 3 שורות 21-23 לפרוט' ועמ' 4 שורות 1-3 לפרוט').
 
בנסיבות האמורות לעיל, לאחר שהתובעים השתתפו באירוע שאורגן על ידי הנתבעת במלון "הר-ציון" וחתמו על כתב הויתור שבו הצהירו, כי לא יהיו להם יותר טענות או תביעות כלפי הנתבעת, בגין הטיול לסלובקיה, למעט בכל הנוגע לפגיעה הגופנית של התובעת, ולאור דבריו של מר בשן, לא ניתן יהיה לקבל את תביעתם של התובעים לפיצוי בגין נזקים שנגרמו עקב ארגון לקוי של הטיול. 
 
אחריות הנתבעת לנפילת התובעת:
 
בתצהירה טענה התובעת כי ביום השני לטיול, לאחר שייט בנהר דויינץ , הופנתה, ביחד עם אחרים, על ידי המדריך, למסעדה ולשירותים לצורך התרעננות וביציאה מהשירותים, בשל קיום מפגע של מדרגה עם שיפוע אלכסוני כלפי מטה, נפלה ונחבלה קשות ברגלה הימנית. 
 
במהלך הדיון שבפני, לא הייתה מחלוקת על כך, שמדובר באירוע שאירע באור יום, במקום ציבורי, המצוי בסמוך למסעדה, שבו נכחו מאות אנשים,(עמ' 6 שורה 24,25, עמ' 9 שורות 14-18 לפרוט').
 
זאת ועוד, במהלך הדיון כאשר נחקר מר בשן , העד מטעם התובעים, העיד מר בשן כדלקמן:
"ש:	אתה חושב שבהקשר של הנפילה של התובעת, חב' גשר לא הייתה בסדר במשהו?
ת:	אני לא חושב שיש קשר ישיר בין ארגון החברה לבין הנפילה. 
	כל אדם יכול להיכשל, וגם בביתו, אך עובדה היא , שהיא נכשלה שם והייתה זקוקה לטיפול רפואי וכתוצאה מכך היא הפסידה הוצאות.
ש:	האם אתה חושב, מניסיון חיים, עם יד על הלב,  שחב' גשר לא הייתה בסדר במשהו וגרמה לנפילה?
ת:	לא יכול לומר. 
ש:	חב' גשר התרשלה ?
ת:	העובדה היא שהמדריך לא אץ לקראתה אחרי זה אלא רק בעלה ואחרים שעזרו לה. 
ש:	אני שואל , בגרימה של הנפילה, הגב' שנפלה, היא נפלה בגלל רשלנות או משהו לא בסדר מצד גשר?
ת:	זה אני לא יכול לומר",(עמ' 7 שורות 5-16 לפרוט').
 
מתוך דבריו אלה של העד מטעם התובעים, פרופ' בשן, אשר ראה את המדרגות והשיפוע בהם ירדה התובעת וראה את נפילתה עולה כי, על פי הבנתו של מר בשן, לא היה כל פגם בפעולות הנתבעת שהביאו לנפילתה של התובעת ומר בשן גם לא יכל לומר, כי רשלנות כלשהי או פעולה שאינה קשורה מצד הנתבעת, היא שגרמה לנפילת התובעת. 
 
דבריו אלה של  העד , פרופ' אליעזר בשן, נשמעו עניינים ובנסיבות העניין, לאחר שבחנתי דבריו, מצאתי לנכון ליתן לדברים משקל מכריע. 
 
זאת ועוד, גם התובעת בדבריה לא יכלה בעדותה לתאר באופן מדויק את המכשול בגינו נפלה ולדבריה:"זה היה לפני שנתיים. זה נשכח קצת מהזכרון" (עמ' 9 שורה 29 לפרוט'). ובנוסף לכך , ניתן היה להבין מדבריה של התובעת, כי על פי הבנתה, קיימת אחריות מוחלטת על הנתבעת לפצותה בגין כל נזק שנגרם לה במהלך הטיול, ללא קשר לרשלנות הנתבעת. 
 
לא זאת אף זאת, לאחר שהובהר שהטיול האמור לא הוגדר כטיול לאוכלוסיה מסוימת המתקשה בהליכה, לא ניתן יהיה ליתן כל משקל לעובדה, שהתאונה אירעה לאחר שהתובעים נדרשו להליכה כ 3/4  שעה במסגרת הטיול.
 
ככלל, לא ניתן יהיה להטיל על חב' טיולים כדוגמת הנתבעת, המארגנת טיול מאורגן לבדוק כל מטר ומטר שבו יהלכו משתתפי הטיול במהלך הטיול ולא ניתן יהיה לחייבה לבדוק את דרכי המעבר בין מסעדה במקום ציבורי לבין חדרי השירותים המצויים מחוץ לאותה מסעדה ועובדה זו לבדה, לא תאפשר להטיל אחריות כלשהי על הנתבעת בגין הנזק שנגרם לתובעת. 
 
זאת ועוד, בנסיבות ענייננו, ולאור דבריו של פרופ' בשן, ניתן יהיה לקבוע, כי גם נסיבותיו הספציפיות של האירוע נשוא דיוננו, לא הקימו אחריות כלשהי על הנתבעת לנזקי התובעת. 
 
לאור האמור לעיל, אני דוחה את טענות התובעת בכל הנוגע לחבות הנתבעת לפצותה בגין רשלנותה על נזקים שנגרמו לה במהלך הטיול. 

 
הביטוח הרפואי:
 
אחריות הנתבעת- בתצהירה ציינה התובעת כי, רק בעליה למטוס קיבלו היא ובעלה ויתר משתתפי הטיול תיקייה עם חומר לטיול ורק בעת הישיבה במטוס, כאשר החלה לעיין במסמכים , הסתבר לה כי הנתבעת לא הוציאה ביטוח רפואי עבורה בגין הטיול ובפועל, על משתתפי הטיול היה לדאוג לביטוח הרפואי באופן עצמאי.
 
לדבריה של התובעת, לו הייתה יודעת כי לא נערך לה כל ביטוח, הייתה פונה לערוך ביטוח בריאות לחו"ל פרק זמן סביר לפני הטיסה. 
 
בסיכומיו טען ב"כ התובעים, כי על הנתבעת לפצות התובעת בגין כך, שלא יידעה אותם מראש אודות החובה, לבטח עצמה בביטוח רפואי באופן עצמאי, ובדבריו הפנה , בין היתר, לתקנות שירותי התיירות (חובת גילוי נאות), התשס"ג-2003. 
 
בעדותם בפני, לא דחו מר יוסף גליק ומר דוד האן ,נציגי הנתבעת, מכל וכל את הטענה, שהמסמכים שבהם הובהר לתובעים שחבילת התיור אינה כוללת ביטוח רפואי, נמסרו לתובעים לפני העלייה למטוס בדרכם לאירופה, (עמ' 19 שורה 21 לפרוט' עמ' 21 שורה 18 לפרוט').
 
בנסיבות האמורות לעיל, קיבלתי את טענת התובעים, כי ההודעה על כך שהנתבעת לא הוציאה עבורם ביטוח רפואי נמסרה להם בפועל רק בעלותם למטוס. 
 
בתקנות 2 ו – 3, לתקנות שירותי תיירות (חובת גילוי נאות) תשס"ג-2003 (להלן:"תקנות שירותי תיירות"), נקבע, בין היתר, כדלקמן:
2.  (א)	סוכנות נסיעות תיתן למי שרוכש חבילת תיור שהיא מוכרת (להלן- לקוח) או למבקש לרכוש חבילת תיור כאמור, מידע בכתב בכל הנוגע לשירותים הניתנים במסגרת חבילת התיור. 
(ב)	מידע כאמור בתקנה משנה (א) , יימסר באופן שיאפשר הזדמנות סבירה לעיין בו לפני רכישת חבילת התיור , ככל שניתן בנסיבות הענין.
3.	פרטי המידע שחובה על סוכנות נסיעות לגלותם לפי תקנה 2 הם כמפורט להלן:...........
(3) (ג) מידע שבידי סוכנות הנסיעות שקרוב לוודאי להניח שלו ידע אותו הלקוח היה נמנע   מרכישת חבילת התיור;".
 
מתוך האמור לעיל עולה, כי על הנתבעת קמה החובה למסור לתובעים מידע באופן שיאפשר להם הזדמנות סבירה לעיין באותו מידע לפני רכישת הטיול, וכי על מידע זה לכלול , בין היתר, מידע אשר: "קרוב לוודאי להניח, שלו ידע אותו הלקוח, היה נמנע מרכישת חבילת הטיול". 
 
עיון בהוראות התקנה מעלה, כי מדובר בחובת הנתבעת למסור לתובעים מידע שלו ידעו אודותיו, היו נמנעים מרכישת חבילת הטיול, ובענייננו, לאחר שהתובעת הודיעה בסעיף 5 ד' לתצהירה, כי לו הייתה יודעת מראש על חובתה לבטח עצמה בביטוח רפואי, הייתה עושה כן ולא עלתה מדבריה כל אפשרות לביטול הטיול בכללותו בגין הצורך בהוצאת ביטוח רפואי, לא ניתן יהיה לקבוע, כי תקנה זו תחול בענייננו.
 
יחד עם זאת, מתוך עיון בתקנות, לא ניתן יהיה לקבוע, כי רשימת הפרטים שעל התובעת להעבירם לידיעת הלקוחות, הינה רשימה סגורה. 
 
בענייננו, מדובר בנתבעת שסיפקה לתובעים "חבילת תיור" מאורגנת שבמסגרתה דאגה התובעת לכל צרכיהם של התובעים במהלך הטיול המאורגן.
 
בנסיבות אלה, יש לקבוע, כי התובעת, כאדם סביר, רשאית הייתה להניח, שהנתבעת תדאג להוצאת ביטוח רפואי בסיסי עבורה ומשנמנעה התובעת מלהוציא לנתבעים ביטוח רפואי בסיסי, חובה היה עליה להודיעם מבעוד מועד על כך. 
 
לאור האמור לעיל ולאחר שהנתבעת הודיעה לתובעת בפועל רק בעליה למטוס כי לא ערכה לה ביטוח רפואי בסיסי , יהיה מקום לפצות את התובעת בגין כל תשלום שנחסך ממנה עקב כך שלא הוציאה תעודת ביטוח רפואית בסיסית. 

 
הנזק שנגרם לתובעת:
 
במהלך הדיון שבפני, הודיעו הצדדים כי אין מחלוקת על כך שביטוח רפואי לנסיעות בחו"ל מפצה אך ורק בגין הוצאות בעין שהוציא הנפגע עבור טיפול רפואי .
 
התובעים לא נחקרו אודות ההוצאות הרפואיות שהוציאו בגין התאונה ולפיכך, יש לפצות את התובעים בגין ההוצאות הרלוונטיות, ככל שהוכחו. 
 
בסיכומיה הודתה הנתבעת בכך שהתובעת הוציאה הוצאות רפואיות כדלקמן:
1,200 מטבע סלובקי-בגין בדיקה רפואית וצילומים
500 מטבע סלובקי- בגין החלפת גבס
 
בכתבי הטענות לא ציינו הצדדים את שער החליפין בין השקל הישראלי למטבע הסלובקי, אך בתחשיבים שהוגשו מטעם התובעת, (שהוגשו אמנם לצרכי פשרה), ציין ב"כ התובעים, כי סך של 1,410 מטבע סלובקי, הינו שווה ערך ל 700 ₪. 
 
בנסיבות האמורות לעיל, אני מורה, כי הנתבעת תשלם לתובעים סך גלובלי של 1,200 ₪ בגין ההוצאות שהוצאו בחו"ל, לרבות הוצאות נסיעה במוניות.
 
כמו כן, תשלם הנתבעת לתובעת סך גלובלי נוסף של 1,000 ₪ בגין הוצאות הטיפולים בארץ. 
 
סוף דבר:
 
הנתבעת תשלם לתובעת הוצאות בסך של 2,000 ₪, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית כדין.

 

 
 
אין צו להוצאות. 
 
ניתן היום ד' באלול, תשס"ח (4 בספטמבר 2008) בהעדר הצדדים.
המזכירות תמציא העתקים לב"כ הצדדים.
זכות ערעור תוך 45 יום לבית המשפט המחוזי ב"ש.
א. חזק, שופט	
02461/06א  139אורית